![](/app/img.php?f=f9da9d59.jpg&s=/&imgmax=240)
Модерувала семінар директорка
Інституту франкознавства ЛНУ ім. Івана Франка Наталя ТИХОЛОЗ. У своєму вступному слові вона наголосила на важливості для сучасного франкознавства нового поліаспектного переосмислення контактних
зв’язків І. Франка з такими знаковими сучасниками, як
композитор Микола Лисенко.
Свій виступ доповідачка почала з короткої біографічної довідки про Миколу Лисенка, а далі
зосередила увагу на спільних рисах творчої діяльності композитора
та І. Франка.
![](/app/img.php?f=f9a87342.jpg&s=/&imgmax=240)
О. ФРАЙТ виділила кілька моментів, які споріднювали постаті відомих композитора та поета, серед них:
1) професійний універсалізм;
2) широта позапрофесійної діяльности
й надзвичайна комунікабельність, що підтверджує їхня епістолярна активність із
багатьма кореспондентами;
3) ставлення до Тараса Шевченка як до генія й символічної
постаті українського національного культурного простору;
4) зацікавлення народнопоетичною творчістю
та звичаєвістю (обоє збирали етнографічні матеріали, досліджували й
інтерпретували у власній творчій практиці);
5) осмислення української минувшини з наукового погляду;
6) чітке бачення важливості духовності, релігії
на становлення української національної ідентичності.
Також О. ФРАЙТ розповіла про численні музичні твори М. Лисенка на слова І. Франка, зокрема «Не забудь, не
забудь», «Безмежнеє поле в сніжному завою», «Місяцю-князю», «Гімн», веснянки
тощо й наголосила, що композитор записав з голосу письменника 22 народні пісні.
Як зауважила доповідачка, і Микола Лисенко, і Іван Франко робили цікаві спостереження щодо національного характеру українців, вказуючи й на
численні вади; дуже проникливо обоє трактували і справжню ворожу для України
сутність російсько-імперського елементу.
![](/app/img.php?f=63a6d800.jpg&s=/&imgmax=240)
Свої запитання та міркування стосовно теми доповіді висловили й інші учасники семінару. Директор «Дому Франка» Богдан ТИХОЛОЗ поцікавився у доповідачки, чи достатньо пошанований у нас Микола Лисенко, якщо Національна музична академія в Києві носить не його ім'я, а Петра Чайковського, і як можна змінити цю ситуацію.
Допис підготовлено за матеріалами Юрія Горблянського, провідного спеціаліста Інституту франкознавства Львівського національного університету імені Івана Франка для пресцентру Університету: https://lnu.edu.ua/perekhresni-stezhky-dol-i-tvorchosti-mykoly-lysenka-ta-ivana-franka-viziia-oksany-frayt/
Фото: Інститут франкознавства ЛНУ ім. Івана Франка, Інститут Івана Франка НАН України